АНГЛОМОВНИЙ ПЕРЕКЛАДНИЙ ДИСКУРС ЯК РЕЗУЛЬТАТ РЕАЛІЗАЦІЇ ПЕРЕКЛАДАЦЬКИХ СТРАТЕГІЙ - ЩИПАЧОВА D. S. (АКАДЕМІЧНІ СТУДІЇ. СЕРІЯ «ГУМАНІТАРНІ НАУКИ», 2022)
Усний синхронний переклад є складним видом когнітивно-комунікативної діяльності, що обумовлено низкою причин: одночасністю процесів сприйняття та аналізу вихідної інформації з процесом створення висловлювання мовою перекладу, континуально-дискретним характером процесу, високою швидкістю виконання перекладацьких дій, багатоканальністю інформації, що надходить на обробку. Процес усного синхронного перекладу може ускладнюватися дестабілізуючими чинниками як об’єктивного так і суб’єктивного характеру. Міждисциплінарний підхід у вивченні особливостей діяльності синхронних перекладачів з позицій психології, психолінгвістики, перекладознавства, когнітивних наук та дискурсології має велике значення для вдосконалення теорії, методології та дидактики усного перекладу. Дидактика усного перекладу активно розвивається і натомість не слабшає на фоні затребуваності у підготовці професійних перекладацьких кадрів. Мета статті – порівняння перекладних англомовних текстів як результатів перекладацької діяльності при послідовному та синхронному перекладах для пошуку основних стратегій діяльності перекладача. Теоретичне осмислення лінгвістичних аспектів перекладу проводиться у роботах радянських та зарубіжних дослідників (Бархударов 1975; Комісаров 1973; Рецкер 1950; Швейцер 1988; Федоров 1983; Catford 1965; Nida 1969 та ін). Проте, одночасно з лінгвістичними дослідженнями розвивається і аналіз перекладацької діяльності з погляду психології (Артемов 1966; Бєляєв 1963, 1965; Зимова 1975, Lambert 1988, Dillinger 1994 та ін.). Цей факт є доказом "плідності лінгвістичного вивчення перекладу" (Ширяєв 1979). Наукова новизна у тому, що було розглянуто перекладацькі стратегії через призму трансформацій щодо пошуку функціональної семантики елементів висловлювання; проведено зіставлення пріоритетних перекладацьких стратегій та тактик у синхронному та послідовному перекладі. Вищесказане дозволяє зробити висновок про те, що послідовний і синхронний переклад, при різниці механізмів їх реалізації, мають досить велику кількість подібних характеристик з точки зору проблем сприйняття вихідного повідомлення, що впливає на вибір перекладацьких стратегій.