НАЗВИ ПРОТИПУХЛИННИХ ЛІКАРСЬКИХ ЗАСОБІВ ВІТЧИЗНЯНИХ ТА ЗАКОРДОННИХ ВИРОБНИКІВ: ЛЕКСИКО-СЕМАНТИЧНИЙ АСПЕКТ - НІКОЛАЄНКО, О. А.; ВОЙЧИШИН, І. В. (АКАДЕМІЧНІ СТУДІЇ. СЕРІЯ «ГУМАНІТАРНІ НАУКИ», 2025)
Актуальність роботи зумовлена необхідністю стандартизації та уніфікації назв лікарських засобів протипухлинної дії, що вимагає аналізу лексико-семантичних стратегій як вітчизняних, так і закордонних виробників. Метою дослідження є виявити певні закономірності при утворенні назв фармацевтичних засобів та прослідкувати взаємозв’язок між складом препарату, його назвою та лікувальним ефектом. При цьому були використані наступні методи: методи аналізу та синтезу при теоретичному аналізі наукових праць, порівняння та узагальнення – при аналізі назв препаратів та наявних у них фармацевтичних частотних відрізків. Дослідження здійснено на основі аналізу 52 назв протипухлинних лікарських засобів. Усі назви було поділено на чотири групи. До першої групи віднесено назви, у яких є частотний відрізок вказує на наявність алкалоїдів. Другу групу складають назви, у яких фармацевтичний відрізок вказує на тривіальний хімічний компонент. Третя група – це назви з відрізками, що вказують на терапевтичний ефект. До четвертої групи належать назви, морфеми яких не несуть інформації ні про функціональну група, ні про хімічний склад (не мають прямого відношення до медицини та фармакології). Аналіз показав, що більшість назв утворені за допомогою фармацевтичних частотних відрізків, які вказують на хімічний склад препарату або його терапевтичний ефект. Найчисельнішою є третя група назв лікарських засобів. Такі назви побудовано шляхом поєднання різних терміноелементів – кореневих морфем латинського чи грецького походження, назв хімічних компонентів. Слід зазначити, що до складу більшості назв входять морфеми із вищезазначених мов – це назви рослин, які є у складі препаратів, а також греко-латинські терміноелементи, що вказують на пухлину чи її руйнування, але подекуди вживаються також терміноелементи із англійської мови. Тобто можемо стверджувати, що при утворенні назв препаратів протипухлинної дії, найбільш продуктивними є греко-латинські терміноелементи, а також лексика англійської мови.